אני לא יכולה להרגיש דבר. גופי חסר תחושה. הזיכרונות שלי מעורפלים, כל מה שאני זוכרת זה את אבי אומר לי שאנחנו חייבים לעזוב, ואז את האש.
משהו לחוץ סביב צווארי ואני מבינה שאני נגררת לקרקע בשלשלאות. דרקון אדום מוביל אותי הרחק מעננים השחורים של האפר.
אני מנסה לעוף לעבר דודי אבל שום דבר לא זז. זה כאילו הגוף שלי משותק. לאחר כמה דקות אנחנו מגיעים לקרקע.
אני מתמוטטת לעפר השחור, עיניי מסתכלות סביב בבהלה. תריסר פנים לא מוכרות מקיפות אותי.
אחד מהם מכניס מחט לצד השמאלי של צווארי ואני מרגישה נוזל קר שוטף את הורידים שלי. העפעפיים שלי מתחילים ליפול, ואני מאבדת הכרה כעבור מספר רגעים.
******************************
האפר עמוק כל כך, הוא מכסה את רגליי לגמרי. כתמים שחורים ולבנים נסחפים בעננים לכיוון הר הגעש.
הריח החריף של עשן ודם ממלא את אפי וגורם לי להשתעל. אני לא רואה בן אדם אחד בודד בסביבה. או לפחות לא אחד חי.
גופות שוכבות באפר, חלק מעל, חלק קבורות לגמרי מתחת לערימות של אבק געשי. אני מזהה כמעט את כולם.
כולם היו דרקונים.
******************************
אני קמה באימה; החזה שלי מתרומם וגופי רועד. עיניי מסתכלות בפראות סביב בפאניקה, כל כך מהר ששום דבר לא מתפקס לי.
מבטי נשאב לעבר אור אדום בוהק ואני מוצאת את עצמי בוהה בלוע ההר מורס מהחלון. אני נאנחת, מסתכלת סביב החדר.
זה לא שקט כמו שאני זוכרת, הוא נראה גדול יותר ומשהו אחר מרגיש לא במקום. אני מתעלמת מהרגשה ויורדת מהמיטה, הולכת אל עבר ארון הבגדים.
הוא מלא בשמלות ובגדים אחרים שנראים כאילו הם עשויים מאש. אני מתלבשת באחת מהשמלות האהובות עליי, שמלה ארוכה ושחורה הנראית כמו גחלים בוערים באור האדום.
יש לשמלה עיצובים מסובכים המעטרים את המחוך הצמוד משובץ אבני החן על הצווארון. אני מרימה את הכתר שלי מהמקום בו הוא מונח על כרית קטנה על השידה שליד המיטה שלי.
הפרטים המעוצבים על המתכת השחורה גורמים לו להתאים בשלמות לשמלה שלי. אני ממקמת אותו על ראשי עם חיוך, מברישה עם ידי את שיערי האדום הבוער.
אני עוזבת את חדר השינה שלי והולכת במורד המיסדרונות, שני שומרים עוקבים כמטר מאחוריי. איו הרבה אנשים בטירה, בעיקר שומרים, אבל האחדים שעוברים על פניי מרכינים את ראשם בכבוד כשהם רואים אותי.
השמלה שלי מטאטת את הריצפה מאחוריי, ואני מצחקקת כשהשומרים שמים לב לצעדיהם באופן מיוחד כדי לא לדרוך על הבד. אני יוצאת מהטירה ומחייכת למראה המוכר.
![](https://img.wattpad.com/cover/162643007-288-k766356.jpg)
YOU ARE READING
יעוד הדרקון • Mate To The Dragon
Fantasy"לייזה! מה אמרתי לך לגבי היער?" אבי גוער בי בחדות. אני נרתעת מהכעס בקולו ומחזירה את ידי לחיקי, סנטימטרים מגזע העץ. "סליחה אבא, לא הצלחתי לעצור את עצמי. העצים כל כך יפים," אני נאנחת ומסתובבת לעברו. פניו מתרככות והוא מקיף אותי בזרועותיו. אני כורככת...