Ärkasin keset ööd, tundes kohutavaid külmavärinaid. Tõusin vaikselt üles, proovides mitte Matthiast ja Casparit äratada, panemata esialgu tähele, et Casparit pole telgis. Otsisin spordikotist kampsunit või pusa, kuid ilmselt olin need kiirustades maha unustanud.
„Geira, mis lahti on?"küsis Matthias vaikselt, sügades silmi.
„Vabandust, ma ei tahtnud sind äratada,"vabandasin ma. „Mul hakkas külm ja ma otsisin kampsunit, aga ma unustasin kampsuni kaasa võtta."
Matthias tõusis samuti püsti, otsides oma spordikotti läbi. Lõpuks leidis ta otsitava, milleks oli tema must Metallica pusa, mille ta mulle viskas.
„Võta minu pusa."
Tõmbasin poisi pusa üle pea, mille peale Matthias mind pikemalt silmitsema jäi, muie näol.
„Mida sa vaatad?"
„See pusa sobibki sulle paremini kui mulle."
Naeratasin. „Aitäh... vist."
„Kus Caspar on?"küsis Matthias.
Kehitasin õlgu. „Ma lähen vaatan. Võibolla istub järve ääres."
„Oled sa kindel? Ta on kindlasti veel endast väljas."
„Ma lähen vaatan, kus ta on ja ma saan temaga rääkida."
„Sa ei taha, et ma kaasa tulen?"
Raputasin pead. „Mine tagasi magama. Me peame kahekesi rääkima."
„Hea küll, ma mõistan."
Naeratasin nukralt, suundudes seejärel Casparit otsima. Ma ei teadnud, mis kell oli, kuid ümberringi valitses täielik vaikus. Kuulsin vaid aega-ajalt Alexi telgist tulevat norskamist, mis mind muigama pani. Leidsin Caspari järve äärest, õllepudel käes. Istusin ettevaatlikult poisi kõrvale, jättes meie vahel pisut distantsi.
„Caspar, me peaksime rääkima."
Caspar turtsatas. „Millest? Kas näiteks sellest, kuidas sa mu venna pükstesse ronisid?"
Ahhetasin. „Midagi sellist pole olnud, Caspar! Me kõigest... suudlesime."
„Juba see on niigi halb."
Ohkasin. „Räägime ehk siis, kui sa kaine oled."
„Sa tead, mida ma sinu vastu tundsin ja ikkagi suudlesid Matthiast. Mis toimub, Geira?"
„Ma ei tea ise ka, Caspar! Ma tean ainult seda, et ma ei ole sinu suhtes ükskõikne."
„Ühel hetkel pead sa oma otsuse tegema, Geira, sest meid mõlemat sa ei saa."
„Caspar, anna andeks, kui ma olen sulle haiget teinud. Mu eesmärk ei ole olnud sulle haiget teha, usud sa seda või mitte."
Poiss ohkas. „Võibolla ma usun sind, aga see tegi ikkagi paganama haiget."
Asetasin oma pea ettevaatlikult Caspari õlale, kartes, et ta lükkab mind eemale, kuid minu üllatuseks ta ei teinud seda. Ta asetas hoopis oma vaba käe mu piha ümber, tõmmates mind endale lähemale. Mu südames oli raskuse tunne, millest ma mitte kuidagi lahti ei saanud. Võibolla oli see süütunne, mis oli mind painama jäänud.
„Anna andeks mu sõnade pärast. Ma ei mõelnud neid tõsiselt. Ma tean, et ma peaksin sinu ees vabandama, kui ma kaine olen, aga ma vabandan praegu ka,"sõnas poiss, ohates raskelt. „Ma hoolin sinust väga, Geira."
„Sul on igati õigus minu peale vihane olla."
Caspar asetas õllepudeli maha, võttes m näo õrnalt oma käte vahele. Vaatasin noormehe tumepruunidesse silmadesse, mis mind võlunud olid. Silmad, mis mind vastu vaatasid, olid pisut nukrad ja Caspari tavaline sära oli kadunud. Ma vihkasin fakti, et tema kurbuse põhjuseks olin mina.
„Võibolla see ajab sind veel rohkem segadusse ja ma ei peaks seda tegema, aga mind ei huvita,"sosistas Caspar, asetades huuled minu omadele.
Selles suudluses ei olnud mitte midagi õrna. Selles oli kirge ja kumbki meist ei suutnud teineteisest eemale tõmbuda. Noormehe huuled maitsesid joodud alkoholi järele ja hoolimata meie tülist, vajasin ma seda suudlust meeletult. Casparil oli õigus: see ajas mind veelgi rohkem segadusse, kuid ma suudlesin teda vastu, igatsedes poisi lähedust.
Lõpuks tõmbus Caspar minust eemale, jäädes mulle silma vaatama. Ta silitas pöidlaga mu põske, ohates raskelt.
„Ükskõik, mis otsuse sa teed, Geira... Ma ei suuda lakata sinule mõtlemast."
Caspar jõi viimase lonksu oma pudelist, naeratas mulle ja läks oma aeglasel sammul telgi poole. Jäin hetkeks järve äärde istuma, püüdes oma mõtteid koondada, enne, kui tagasi telki suundusin.
![](https://img.wattpad.com/cover/349109371-288-k571688.jpg)
YOU ARE READING
Jää Minuga
Random19-aastane Geira Hall elab rahulikku ja ilusat elu... kuniks Geira ema sureb haiguse tagajärjel ning aasta hiljem kohtab tüdruku isa, Hans Hall, uue naisega, kellesse too armub. Üsna pea selgub, et Geira peab kolima uude linna, jättes maha oma vana...