Sofie néni fagylaltozójában találkoztam Simonnal és Izzy-vel. Egy asztalnál ülve osztoztak egy darab jégkásán.
-Helló!- köszöntem.
-Szia!-felelték egyszerre.
-Mizu?- kérdezte parabataim.
-Max megkívánta a fagyit, ezért jó keresztanyjaként veszek neki. Izzy, délután átjönnél segíteni a ruhaválogatásban? Holnap előadást kell tartanom az Akadémián.
-Persze! 3 körül jó lesz? Még el kell intéznem pár dolgot.-mondta Simon felé fordulva.
-Rendben.-vigyorogtam, majd beálltam a sorba.
-Egy gombóc hupikéket kérek!- mondtam, rámutatva a szóban forgó fagyira.
Persze, adom. Egy dollár lesz.- mondta dideregve Sofie néni.
-Rosszul tetszik lenni?- kérdeztem.
-Nem gyermekem, csak kicsit fázom a hűtött szobában. Segítenél kihozni a hozzávalókat a fagylaltgéphez?
-Szívesen segítek, csak elviszem ezt a fagyit a barátaimnak.
-Nem! Most kell segíteni!- kiáltott az öreg eladó.
-Rendben, megyek.- egyeztem bele gyanakodva.
Beléptem a hűtőszobába. Ekkor Sofie néni szólalt meg a hátam mögött (sajnálatomra) nem evilági hangon.
-Árnyvadász. Nem avatkozhatsz bele a terveim alakulásába!- fröcskölte a démon.
-És én csak egy fagyit akartam venni.- morogtam. -Hova lett az igazi Sofie néni?
-Szerinted hova?-kérdezte démon-néni és rámutatott a hasára. A tornacsukámban elrejtett irónomhoz akartam nyúlni, de a szörnyeteg gyorsabb volt nálam. Nyúlánk, gusztustalan csápjával megszerezte a rúnaalkotómat fegyvertelenül hagyva engem. Árnyvadász-érzékeim bekapcsoltak és a következő nyálkás végtag elől már sikeresen el tudtam ugrani. A szörny háta mögött megláttam az egyetlen kiutat, amellyel ki tudtam volna terelni a harcot egy nagyobb helyre.
-Hé, polip!- lengettem meg a karom a fejem felett.- Nem tudnál egy kicsit távolabb csúszni?- kérdeztem az ocsmányságtól. A démon-gondolkozás ismereteimben ma sem csalódtam, mivel a démon, kérésem fordítottját, az előre nyomulást választotta. Pont maradt egy Clary-nyi hely a fal és a gonosz teremtmény között. Magamban kértem az angyalokat, hogy most segítsenek, vagy soha. Hármat számoltam, majd villámgyorsan elindultam megcélozva a rést, és szerencsémre sikeresen átjutottam. Majd kihasználva a démon meglepettségét kifutottam a fagylaltozóba.
-Clary!-kiabálta Simon.
-Nézz hátra!- figyelmeztettem.
-Uh. Ez szörnyű.- jelentette ki undorodva Izzy.
-Hah! Azt elhiszem.-kiáltottam, majd mindhárman kiszaladtunk az utcára. Remélve, hogy a démon lassabb nálunk.
Sajnálom, hogy nem tudtam előbb elhozni a kövi részt, és, hogy nagyon rövid lett. :(
Mostanában nagyon elfoglalt vagyok, de próbálom hozni a részeket! :)
![](https://img.wattpad.com/cover/78100185-288-k289281.jpg)
ESTÁS LEYENDO
Árnyvadász történetek
FanficMagnus: Mi lenne ha... Alec: Magnus, nem fogjuk Maximilian Lightwood-Glitter-Bane-nek nevezni a gyermekünket! Magnus: ... Rövid történetek kedvenc árnyvadászainkról. Remélem elnyeri a tetszéseteket!