Vo dverách zahrkotal kľúč, až som stuhla od strachu čo sa bude diať. V hlave sa mi stále opakovala tá istá veta: Niall je na mňa naštvaný, Niall je na mňa naštvaný. Nemôžem uveriť tomu že sa ho naozaj bojím. On mi predsa neublíži, teda aspoň dúfam.
Dvere sa z rachotom rozleteli a objavil sa v nich Niall. Tá scena vyzerala ako z nejakého hororového filmu. Mračil sa na mňa. Nepáčilo sa mi, že sa na mňa v kuse len mračí, no asi mu nedávam na výber.
Pristúpil bližšie ku mne a zatváril sa znepokojene. Všimla som si, že vlasy nemal tak dokonale upravené ako doteraz. Mal ich trochu rozstrapatené.
,,Ako vidím, nepokúsila si sa ujsť," šepol a trochu sa uškrnul. ,,Ale na noc ťa tu preistotu aj tak zamknem. Alebo vieš čo? Na noc tu ostanem s tebou," tajomne sa usmial a pomaly sa blížil ku mne.
,,Ehmm, Niall... vieš," začala som, no vlastne som ani nevedela čo mu chcem povedať.
Keď už stál nadomnou, zákerne sa usmieval a mne docvaklo čo sa chystá spraviť, napadlo ma ako dokončiť tú vetu,ktorú som predchvíľou začala.
,,Vieš, nemusíš tu v noci ostať so mnou," vystrašene som šepla. V duchu mi tá veta znela inak. Aj taksom vedela že ho to nezastaví.
,,Ale noooo. Hádam ťa tu nenechám samú," ešte viac sa uškrnul a naklonil sa ku mne.
A vtedy sa z dola ozvalo klopanie na dvere. Niall vyskočil na nohy, krátko na mňa pozrel a zasyčal. ,,Teraz si mala šťastie, no nabudúce ho už mať nebudeš. Idem sa pozrieť kto to prišiel a ty choď späť," chcela som namietnuť, že tu nemám pyžamo a v normálnom oblečení spať určite nebudem, lenže vtedy Niall vytiahol odniekiaľ jeho biele tričko a hodil mi ho. Bez slova vyšiel von a našťastie ma nezamkol.
Nehybne som sedela pod oknom a v rukách držala Niallove tričko. Nechcelo sa mi spať, hoci ma hlava stále bolela, ale to bolo len z roho nárazu na ten stĺp. Ani trochu netuším koľko hodín, možno aj dní odvtedy ubehlo. No ani by ma nenapadlo spýtať sa na to Nialla.
Všimla som si, že na zemi, pár centimetrov predomnou sa niečo ligoce. Nebolo to moc ďaleko a tak som len natiahla ruku pred seba a o chvíľu v nej držala nejaký prsteň. Bol to obyčajný a ničím nezaujímavý prsteň, až na malý čierny kamienok v strede a v ňom ešte menšie strieborné N. Podľa neho som usúdila, že zrejme patrí Niallovy.
Napadlo ma, či nebude dobré mu ho hneď teraz aj vrátiť, ale ak vyjdem von Niall sa na mňa znovu naštve.
Aj tak som vstala a trochu pootvorila dvere. V nich ma ale zastavil Niall krik.
,, Ako si mohol byť taký nezodpovedný? " kričal. Vyšla som na chodbu. Predomnou bolo široké schodisko, ktoré viedlo dole. Na schodoch bol koberec, a tak keď som stúpila na prvý schod, stlmil môj krok.
Niall stál pár metrov od zatvorených dverí a kričal na Liama, ktorý bol pred ním.
,, Teraz si môžeš rovno zbaliť veci a ísť domov,"
,, Dobre vieš že môj domov je tu," šepol Liam a vyľakane hľadel na Nialla.
A vtedy mi pípol mobil. Niall aj Liam pozreli na mňa. Cúvla som dozadu. Bolo mi jasné, že ma už aj tak videli, preto som tam bezslova ostala stáť, celá nervózna z toho čo sa ide diať ďalej.
Keď Niall kričal na Liama, bol celý červený od zlosti. Lenže keď ma tam uvidel stáť, a navyše s tým prsteňom v ruke, sčervenel ešte viac. Na chvíľku zabudol na Liama a rozbehol sa za mnou.
,, Kázal som ti prezliecť sa a spať! A... A.. Láskavo mi vysvetli odkiaľ si zobrala ten prsteň!" vrieskal a vytrhol mi prsteň z ruky.
,, Ja...ja...našla som ho na zemi," šepla som slabým hláskom.
,, Fajn. Tak... " ak chcel povedať hocičo, nestihol to. Vchodové dvere sa s rachotom rozleteli a dnu vošiel nejaký chlapec. Spod kapucne, ktorú si neskôr dal dole mu trčali hnedé vlasy a všimla som si, že zarazene skákal pohľadom z Nialla na mňa. Liama si nevšímal.
,,Čo to... Veď ona... Ona je človek! " zapišťal a pritom ukazoval na mňa.
Niall na mňa poslednýkrát zazrel a zišiel dole k tomu chalanovy.
,, Ehmm. Louis vieš... To je nadlho," šepol. Veľmi rýchlo mi došlo, že ten Louis je upír. Jeho hlas sa mi dokonca zdal známi. On bol jedným z tých troch, ktorý uniesli Darrena.
,,Vieš predsa že tu nemôže byť. Ale keď už tu je a vie o nás, musíme ju zabiť, " zašepkal a kráčal za mnou. Niall ostal stáť na mieste ako zkamenený a vybehol za Louisom až keď som na neho vystrašene zazrela.
,, Nie! My... My sa nejako dohodneme okej?" s tým sa postavil predomňa a z jeho postoja som vycítila, že mu nie je všetko jedno.
Nová časť je tu :) Chcela som ju pridať už včera ale nestihla som ju dopísať tak je tu až dnes :33 Dúfam že sa páčila :)
Chcem poďakovať za všetky krásne komentáre pri minulých častiach :) strašne ma potešili takže mooooc ďakujem :) ^_^
A prosím si nejaké názory k tejto časti :D :) ^_^
Ďaľšia bude čo najskôr ^^ :D
![](https://img.wattpad.com/cover/32729952-288-k767885.jpg)
YOU ARE READING
My nightmare (Niall Horan FF/SK) ✔
FanfictionNEODPORUCAM CITAT TO KEDZE SOM MALA 12 KED SOM TO PISALA.