•
Tátott szájjal maradtam amikor megláttam, hogy hány megtekintése lett a sztorinak! Elképesztő!!! Nagyon köszönöm mindenkinek aki végigolvasta és szavazott is ♥
Ünneplés képpen gondoltam írok egy bónusz fejezetet és a szituációt elnézve a vírussal reméltem, hogy jól fog jönni egy kis olvasás.
Ügyeljetek magatokra ♥♥♥
•
5 évvel később
Orrnyergemet dörzsölve próbáltam nem rohamot kapni amikor megpillantottam a vörös falat ami elméletileg fehér kellett volna legyen. Azt hittem sikerült lebeszélnem Klárát a borzalmas zöld-piros szín kombinációról de elnézve a nappali falait ez nem jött össze. Mély levegőt szívva fordultam a festőm irányába aki behúzott nyakkal vizslatott a sarokból.
- Megfenyegetett - nyögte ki sápadt arccal.
Eléggé nevetségesen nézett ki a két méter magas, kigyúrt Gyuri a sarokban ahogy remegve várta a szídásom. Helyette csak legyintettem és megpaskolva hátát indultam a fürdőbe, remélve hogy több meglepetés nem lesz. Nem akadhattam ki, első a kliens, ha neki ez kell, ezt kell megadjuk függetlenül attól hogy mit szeretnénk mi.
- Emma! Felébredt - kiáltott János a konyhából mire a halk nyöszörgésből torok szakadta sírás lett. Okét bólíntva a csempés úrnak indultam vissza a boldogság csomagom fele. A kis hercegnőt hárman vették körbe, riadt arccal nézték ahogy a pár hónapos csöppség decibelekkel próbálta tudatni hogy éhes.
- Zo, elijeszted a fiatalembereket - kapcsoltam ki az övet és amint pici testét karjaimba vettem mintha benyomták volna nála az "off" gombot és ajkai kis mosolyra húzódtak. - Éhes vagy ugye? - cirogattam meg puha arcát mire száját már tátotta, várva hogy ételt kapjon.
- Magatokra hagyunk - hátráltak a srácok visszatérve munkájukhoz.
- Köszi - szóltam hátra miközben helyet foglaltam a bárszéken - Kapsz egy kis tejcsit aztán megyünk az ikrek után, jó? - beszéltem elvégre egyedül mert Zo csendben, boldogan tömte hasát.
--------------
Nyakig lisztesen hagytam az ikreket, hogy saját formákat vagdossanak ki a nyers süti anyagból.
- Anya, ez te vagy - fordult felém Hanna, kis ujjait kötényembe akasztva, hogy magára hívja a figyelmemet. Nevetésemet visszatartva analizáltam az ember formát ami egyeltalán nem hasonlított rám de még emberre sem, de négy éves gyerekhez képest azért elég jó munkát végzett.
- Nagyon ügyes vagy - nyomtam puszit szőke hajára amit két kis copfba kötöttünk hátra.
- Ez meg apa - süllyesztette bele ujját Dani a másik figurára, zöld szemeit rajtam tartva.
- Mindketten nagyon ügyesek vagytok - böktem lisztes ujjamat kis orrukra mire mindketten egyszerre kuncogtak fel, megtöltve a házat boldogsággal.
Csak ennyi kellett és a lisztes háború elkezdődött. Visongatva rohantak előlem a konyhasziget körül.- Megvagy - emeltem a magasba Hannát aki tovább visítva hagyta hogy belepusziljak nyakába.
- Anya, Zo is részt vehet a háborúba? - kérdezte Dani felpillantva a kagylóban alvó csöppségre. Szegény már megszokta a hangzavart így bárhol, bármikor tud aludni.
![](https://img.wattpad.com/cover/178493789-288-k246136.jpg)
YOU ARE READING
No regret ✔
General FictionNagy Emma, 18 éves, felnőttség küszöbén álló átlagos tinédzser. Hamarosan kezdi az iskola utolsó évét, viszont átlagosságától elköszönhet. Te mit tennél ha 18 évesen megtudod, hogy anya leszel? Mit tennél amikor a hírt nem mindenki fogadja úgy ahogy...