נ.מ. סופי
"טוב, עכשיו תורך," אמר אלווין לפרסי, ברגע שהוא סיים לבדוק אותי. פרסי נשאר במקום, בוהה באוויר בהרהור.
"נו, אתה מתכוון לזוז לפה?" שאל אלווין, ואז פנה אליי. "איך קוראים לו?"
"פרסי," אמרתי.
"פרסי, בוא כבר," אמר אלווין. "תעבור כבר ל- אתה יודע מה? לא משנה. אני אבדוק אותך ככה."
אלווין התחיל את הבדיקה שלו, ופרסי עדיין נשאר תקוע במקום בלי לזוז.
"מוזר..." אמר אלווין. "הוא כאילו משותק, אבל הגוף שלו בסדר גמור. לפחות נראה לי, יש לו מערכות קצת מוזרות פה."
"מה זאת אומרת?" שאלתי, מסוקרנת. "איזה מערכות מוזרות?"
"מערכת הנשימה שלו בנויה קצת אחרת," הוא ענה. "וגם כל כלי הדם שלו קצת מוזרים, והוא עם אחוז גבוה במיוחד של מים בגוף, ויש לו יותר מדי מלחים... אבל זה נראה שככה הגוף שלו אמור להיות בנוי."
"אתה חושב שיכול להיות שהוא לא באמת אלף?" שאלתי.
"לא, אין עוד אפשרות אחרת," אמר אלווין. "הדבר היחיד מלבד אלף שהוא יכול להיות זה בן אדם, אבל בני אדם ממש לא בנויים ככה. אני חושב שהוא פשוט סוג מוזר של אלף."
"אה, אוקיי," אמרתי, מנסה להבין מה זה בעצם אומר.
"תגידי, איפה הנקסוס שלו?" שאל אלווין. "לא נתנו לו אחד כזה?"
"מה, הצמיד שעל היד?" שאלתי. "הוא נפל לו על החוף שליד אטלנטיס, אחרי הזינוק הראשון שלו."
"מרשים, על הזינוק הראשון," אמר אלווין. "באמת הוא רב עוצמה."
הוא המשיך להבזיק כדורי אור ולהחליף משקפיים, ואז בשלב כלשהו הוא נסוג אחורה בהלם.
"אוקיי, לא ראיתי את זה מגיע," הוא אמר, והסתכל על פרסי כאילו הוא חייזר. "לילד ההזוי הזה אין דנ"א שלם, יש לו רק חצי. החצי השני כאילו בנוי מהולוגרמה של קלשונים או משהו מוזר כזה. הוא הידרוקנטיקאי, נכון?"
"כן," אמרתי. "מה זה קשור?"
"טוב, הוא הידרוקנטיקאי בכל חלקיק בגופו," אמר אלווין. "הריאות שלו מסוגלות לקבל מים, יש לו אחוזים גבוהים במיוחד של מים בגוף, והדבר ההזוי ביותר זה שחצי מהדנ"א שלו בנוי מהולוגרמה של הסמל של ההידרוקנטיקאים. אני חושב שהוא יהיה הרבה יותר מסתם עוד הידרוקנטיקאי."
"אבל איך זה יכול להיות?" שאלתי. "מה זה בכלל אומר שחצי מהדנ"א שלו הוא הולוגרמה?"
"אני גם לא יודע," הודה אלווין, בזמן שהוא הצמיד משהו לאצבעו של פרסי. "אני מקווה שלטפל בו כמו שאני מטפל באלפים רגילים יהיה בסדר. אני לא בטוח שהוא אלף, אני רק בטוח שהוא לא נורמלי. מה שבטוח אני אתן לו מי נעורים, מים זה טוב בשבילו."
אלווין לקח בקבוקון עם התווית 'נעורים', כמו זה שהוא נתן לי, וניסה לתת לפרסי לשתות. פרסי נשאר במקום, מהרהר בחיוך, והתעלם מהניסיונות של אלווין להשקות אותו.
"תן לי לנסות," אמרתי לאלווין, מקווה שהשיטה של אולדן תעבוד שוב. תפסתי אותו בכתפיים וניערתי אותו, תוך כדי שאני קוראת בשמו.
"מה קרה?" הוא שאל, מסתכל עליי בתמיהה. "למה את מנערת אותי ככה? שוב חלמתי יותר מדי זמן?"
"כן, בהחלט יותר מדי זמן," אמר אלווין. "הרבה יותר מדי זמן. היית לגמרי משותק ממש המון זמן."
-------------------------------------
הוצאתי את הפרק הזה די מהר, אני מרוצה מעצמי.
לא יכולתי להעלות פרק קודם, יש עוצר יציאות אצלנו בישיבה ולומדים עכשיו עשרים וארבע שבע.
טוב, אין לי זמן להתבחבש פה למטה, אני צריך להעלות את הפרק. ביי!
![](https://img.wattpad.com/cover/369322057-288-k352941.jpg)
YOU ARE READING
פרסי ג'קסון בערים האבודות
Fanfictionמכירים פרסי ג'קסון? מעולה, זה מספיק. מכירים גם את שומרת הערים האבודות? עוד יותר טוב! כמו שאפשר להבין מהכותרת, הסיפור נסוב סביב פרסי, והערים האבודות הן רק המיקום שבו יתרחש החלק המעניין של הסיפור. גם ההתחלה אמורה להיות נחמדה, למרות שבכל ההתחלה הוא ע...