T/N = te neved
~Clint
Idegesen járkáltam fel-alá a nappaliban, várva, hogy a többiek visszajöjjenek az orvosi épületből. Rettenetesen elbénáztam a dolog, és ennek T/N issza meg a levét.
Aztán mikor végre nyílt a nappali ajtaja, és az éppen belépő Tony és Natasha felé kaptam a fejem.
– Kérlek, mondjátok, hogy jól van! – kapkodtam köztük a tekintetem.
– Hát, tekintve, hogy átlőtted a combját egy nyíllal... – húzta el a száját Tony.
– Véletlen volt! Fene tudta, hogy mögém lopakodik! Nem akartam bántani! Miért tettem volna, mikor szeretem?!
– Hoppá! Clint, miért nem mesélted eddig – vigyorgott Natasha.
– Nem mindegy? Inkább azt mondd, hogy van!
– Hát... dr. Cho begyógyította a lyukat a combján, és most még egy kicsit kába az érzéstelenítőtől, de jól van.
– Szerintetek, ha most benéznék hozzá, elküldene?
– Mint mondtam, kába egy picit, úgyhogy tuti nem. Menj, beszélj vele! – bíztatott Nat.
Bólintottam, majd elindultam kifelé a lakóépületből.
~T/N
Nem voltam még teljesen magamnál az érzéstelenítő után, amit nem is tudom minek kaptam, mert azzal a fura masinával hoztak rendbe.
Épp álmos mosollyal az arcomon néztem körül, mikor nyílt az ajtó.
– Szia, T/N! Hogy vagy? – lépett be Clint.
– Furán.
– Tényleg, Nat mondta, hogy még benned van a gyógyszer – mosolyodott el, majd leült az ágyam melletti székre.
– Itt volt Natasha? – csodálkoztam.
– Igen. Ő mondta, hogy mi a helyzet. Sajnálom, hogy meglőttelek a nyíllal, csak megijesztettél. Sose akarnálak bántani.
– Én hülyéskedtem. Nem számítottam rá, hogy megijedsz – vontam vállat belassulva.
– Jól van, akkor egyezzünk meg abban, hogy mindketten tehetünk róla, és majd óvatosabbak leszünk. Rendben?
– Igen. Mondtam már, hogy szeretlek? – kérdeztem, bele se gondolva, mit mondtam.
– Ugyan, csak a gyógyszer beszél belőled – mosolygott, majd megsimította a hajam.
– Nem. Én tényleg szeretlek, te kismadár – nevetgéltem.
– Jól van, hiszek neked – csóválta a fejét mosolyogva. – Én is szeretlek.
Erre gondolkodás nélkül felültem és megcsókoltam, amit rögtön viszonzott. Pici idővel később elváltak az ajkaink, és mosolyogva néztük a másikat.
– Mondtam, hogy szeretlek – kuncogtam.
– Most már tudom. Én is szeretlek, te kis dilis – puszilta meg a homlokom. – Pihenj nyugodtan! Én itt maradok veled.
![](https://img.wattpad.com/cover/235038171-288-k88549.jpg)
YOU ARE READING
Avengers oneshots II. [BEFEJEZETT]
FanfictionA borító ugyanaz, amit @fragmexnts készített, csak én magam adtam hozzá a római kettest. SHIPPEKET TOVÁBBRA SE ÍROK. VISZONT PARENTAL(valamelyik bosszúálló szülő lesz)ONESHOTOKAT KÉRHETTEK, IRONDAD AND SPIDERSONT IS. Akikről olvashattok/kérhettek:...